A luat până și gramofonul în safari.
Trei carabine, provizii pentru o lună...
și Mozart.
Prietenia noastră a început cu un dar.
Mai târziu, nu mult după Tsavo...
am primit altul. Un dar incredibil.
Am văzut lumea prin ochii lui Dumnezeu...
și mi-am zis:
"Da, văd."
"Așa a fost să fie."
Am scris despre toți ceilalți nu pentru că i-am iubit mai puțin...
ci pentru că erau mai ușor de înțeles.
El mă aștepta acolo.
Am mers prea departe cu povestea mea. Nu i-ar fi plăcut asta.
Lui Denys îi plăcea o poveste spusă ca lumea.
Vezi...
aveam o fermă în Africa, la poalele dealurilor Ngong.
Dar a început înainte.
A început în Danemarca.
Acolo, am cunoscut doi frați.
Unul îmi era iubit, celălalt îmi era prieten.
- E prea rece pentru șampanie. - E prea rece pentru orice altceva.
- Ai spus că vii la Klampenborg. - Am crezut că vin, dar m-am răzgândit.
Te-ai distrat bine?
Lasă, Tanne.
Doar nu-l iubești.
Ți-ar plăcea să fii baroană și atât.
- M-a mințit. - Firește.
Altfel te-ai fi culcat cu el?
Fratele meu e plictisitor, dar nu e prost.
Să zicem că e Hans.
- Unde te-ai duce? - Oriunde.
America. Ceylon. M-aș duce și în Australia.
Poate nu în Australia. Dar trebuie să plec departe de aici.
Îți dau tot ce am. Ar trebui să-ți ajungă până în oraș.
Doamne, ce m-am mai distrat. Bani.
Te-ai putea căsători cu mine.
Trebuie să mă căsătoresc cu o virgină. Nu-mi place critica.
Vreau să spun pentru bani.
Poate.
Ascultă. Nu fac nimic în viață.
Nu m-au învățat nimic folositor și acum nici nu m-am căsătorit.
Știi care e pedeapsa. "Domnișoara Dinesen e acasă."
Iar tu ți-ai risipit toți banii.
Îți petreci timpul seducând servitoare. Ne potrivim de minune.
Cel puțin suntem prieteni. Poate că ne-am înțelege bine...
și dacă nu, cel puțin am fost undeva.
Nu crezi că ești prea romantică?
Ar trebui să te iau în serios?
Aveam o fermă în Africa.
KENYA, AFRICA ORIENTALĂ 1913
Aveam o fermă în Africa, la poalele dealurilor Ngong.
Bună dimineața.
- Ai avut vreo problemă? - Când și când. Dar tu?
- Mă duc la Nairobi. - Atunci ai luat trenul potrivit.
Pleacă de acolo!
Sunt obiectele mele de cristal, de porțelan fin.
Nu știau că e porțelan fin.
Intenționezi să stai?
Am venit să mă căsătoresc cu baronul Blixen. Îl cunoști?
Bror? Da.
Intenționăm să deschidem o lăptărie.
Ești așa de celebru? Au oprit trenul pentru tine.
Aici ar fi nepoliticos dacă n-ar opri.
O lăptărie? Nu e prea devreme? Lapte livrat la ușă?
- Nu te urci în tren? - Merg mai departe.
Unde?
Spune-i lui Berkeley Cole de fildeș. Bror îl cunoaște.
- Sunt baroana Blixen! - Nu încă.
Finch Hatton, Denys!
Sunt Farah Aden. Putem merge acum.
- Unde e baronul Blixen? - E la Muthaiga. Veniți, vă rog.
Unde e Muthaiga?
Muthaiga e un club unde merg englezii să bea.
Ascultă, în tren sunt lăzile mele cu porțelanuri și cristal.
- Știi ce e porțelanul? - Da. Porțelanul se sparge.
Stai.
Scuzați-mă, îl caut pe baronul Blixen.
- Mi-ai putea spune... - Memsahibs nu trebuie să fie aici.
- Doar caut pe cineva... - Memsahibs nu trebuie să fie aici.
- Unde ai fost? - Unde ai fost tu?
Am aranjat câte ceva. Cum a fost călătoria? Îmi spui mai târziu.
Vrei să te schimbi?
- Bagajele mele sunt încă în tren. - Camera "D". La capătul scărilor.
Nu am luat un inel. Te deranjează?
Credeai că nu am să vin?
Am crezut că nu vrei să cheltui banii.
O să-ți placă aici. Servitorii sunt minunați.
Bem ceva?
Mai avem aproape o oră până la nuntă.
O oră?
- Arăt bine? - Mă întrebam ce culoare vei alege.
E culoarea fildeșului. Doamne, fildeșul.
Al cui fildeș?
Sunt Sarah, Lady Belfield. Pot să-ți fiu martoră?
Scurtă sau lungă, Blix?
Lungă, te rog. Lasă-mă să mă acomodez.
Liniște, vă rog.
Autorizat fiind de Guvernul Maiestății Sale...
declar că baronul Bror Von Blixen, cetățean suedez, și...
- Cum te numești, dragă? - Ce naiba Henry, ți-am spus numele ei.
Karen Christentze Dinesen.
Karen Christentze Dinesen, cetățeană daneză...
sunt, de acum înainte, soț și soție.
Dumnezeu să vă binecuvânteze, trăiască regele.
Trăiască regele!
Mulțumesc.
"Ai auzit de Shuttleworth?" "Nu", am spus.
"Trăiește în sălbăticie, într-un copac, cu un babuin", a spus el.
"Mascul sau femelă?" l-am întrebat. "Firește că femelă", a spus el.
Nu e nimic bizar în cazul lui Shuttleworth.
Unde-ți este căpățânosul de bărbat?
Guvernatorul s-a dus la castronul cu punci ca să te evite.
Vrei s-o cunoști pe mireasă? Sau ai venit doar pentru whisky?
Dumnezeu știe, nu pentru companie.
Lord Delamere, v-o prezint pe baroana Blixen.
Baroană Blixen, acesta este Lordul Delamere.
- Baroană. Sunteți suedeză, nu? - De fapt, sunt daneză.
Țara aia mică de lângă Germania.
Dacă începe războiul, de ce parte va fi Danemarca?
De nici una. S-a mai întâmplat înainte.
Te-am putea numi altfel decât baroană?
- Cum vi se spune? - D, dacă am noroc.
Numele meu tâmpit e Felicity, însă îmi place rochia.
Mulțumesc.
- Nu e cine știe ce pălărie. - Ar trebui să fie extraordinară.
- Se moare de insolație aici. - Cel puțin nu mă deranjează țânțarii.
Ăia mari.
- Ești nervoasă? - Ar trebui să fiu?
Cu noaptea nunții și toate celelalte.
Sunt amândoi goi și nu e nici un tufiș prin preajmă.
Ai cunoscut-o pe Vicky Gresham?
Aș face o reverență, dar am băut prea mult.
- Pot să-ți vorbesc? - Scuzați-mă.
Dacă vrei să-ți faci prieteni, Tanne, uită-te în jur. Alții nu sunt.
Vreau să-mi văd casa.
Ar fi bine să te schimbi. E la două ore depărtare.
Scuzați.
Doamne, ce mai beau oamenii ăștia!
Mă scuzați, eram...
- Nu-i nimic. - Mă tem că m-ai prins spionând.
Nu e camera mea, ci a lui Denys. Și pe Denys nu-l deranjează.
Lui Denys nu-i pasă de nimic.
Ești Cole?
- Am adus fildeșul cu mine în tren. - Mulțumesc.
- Iei chinină? - Da.
Are cărți grozave. Le împrumută?
Aveam un prieten, Hopworth.
A luat o carte și nu a mai înapoiat-o. Denys s-a supărat.
I-am zis: "Denys, n-ai să renunți la un prieten pentru o carte."
Iar el a spus: "Nu!
"Dar a renunțat."
- Ai venit prin Londra? - De fapt, prin Roma.
Mă gândeam că poate ai un ziar.
Nu, îmi pare rău.
Nu-i nimic în ziare, oricum.
Aveam o prietenă pe care o luam la balurile de la Oxford.
Erau în iunie pe malul râului.
Purta întotdeauna o rochie nouă de mătase.
Cred că folosești același parfum.
Nu, miroase frumos, dar nu e același.
Putem merge acum.
El este Belknap. Are grijă de fermă.
Bună seara, doamnă.
El este bucătarul, Esa.
Iar el este Juma. Băiat în casă.
Hai să-ți vezi casa.
Când o să mă părăsești, am să mă mărit cu Berkeley Cole.
Un negustor.
Cu asta se ocupă?
E prieten bun cu somalezii. Sunt o mulțime pe pământul lui...
care cred că e un fel de prinț. Vinde fildeșul lui Finch Hatton.
Belknap e plin de viață.
A avut proprietatea lui. A dat faliment încercând să cultive in.
Se pricepe la vite?
Nu am cumpărat vite. O să cultivăm cafea.
Nu asta am plănuit.
Erai în Danemarca, a trebuit să hotărăsc.
Am luat o hotărâre.
- Nu știm nimic despre cafea. - O cultivi și crește.
Mama a investit bani într-o lăptărie.
Nu-i pasă dacă sunt vaci sau cafea cât timp e profitabil.
E periculos să intri în afaceri singur.
Nu am venit în Africa să stau cu niște amărâte de vaci.
Spune-i că ne-am răzgândit.
De acum înainte, când te răzgândești, fă-o pe banii tăi.
Ai cumpărat un titlu, nu pe mine.
Adu niște vin pentru fratele iubitului meu.
Cred că ești obosită.
Ai grijă.
Ți-am spus că Hans a venit să-și ia rămas bun?
- Unde e baronul Blixen? - A plecat la vânătoare.
- A spus când se întoarce? - S-ar putea să vină înaintea ploii.
O să plouă astăzi?
S-ar putea să fie multe zile până plouă.
În Ohio, punem sperietoare pentru păsări.
Aici, speri să fie destui leoparzi ca să te scape de babuini.
Firește că te scapă și de câine. E Africa.
- Cât cultivăm? - Baronul a spus 400 de hectare.
Cât o să dureze asta?
Depinde de Kinanjui. Este șeful tribului Kikuyu.
- M-am înțeles cu el să vă ajute. - Când va fi prima recoltă?
Sunt pomișori. Poate peste trei sau patru ani.
Patru ani!
Dacă rodesc. Nimeni nu a cultivat cafea la altitudinea asta.
Și din ce vom trăi patru ani?
Lucrez ca să mă pot întoarce acasă. Dacă nu aveți bani...
ar fi bine să-mi spuneți acum.
Cultivăm 200 de hectare.
Șef Kinanjui, am auzit că ești un șef înțelept...
Te rog, nu acum. Și mi-ar plăcea să colaborăm.
Oamenii tăi sunt muncitori.
Mi-ar plăcea să lucrăm împreună cinstit și corect.
Șeful ăsta nu vorbește engleza.
- Spune-i că sunt baroana Blixen. - Șeful ăsta știe.
Spune-i ce am spus înainte.
- Ce a spus? - A spus că oamenii lui pot face asta.
Farah, ce a mai...
Piciorul tău e foarte bolnav.
Trebuie să vii să-ți dau medicamente.
- Mă înțelege? - Da.
Dacă nu vii, ceilalți băieți vor spune că ți-e frică.
Dar eu cred că ești numai nesăbuit.
Băiatul ăsta trebuie să vină la mine pentru tratament. Nu uita.
Ce a mai spus Kinanjui?
A spus că nu crește cafeaua la altitudinea asta.
Nu vă faceți griji. E șef, dar e un Kikuyu.
Dacă pui un baraj aici ca să blochezi apa, pot face un iaz aici.
Știi cum să faci un iaz?
- Apa asta trebuie să meargă la Mombasa. - Poate merge după ce facem un iaz.
Apa asta trăiește la Mombasa.
Să mergem.
Nu aș fugi.
Dacă fugi, o să creadă că ești ceva bun de mâncat.
- Ai o armă? - N-o să-i placă cum miroși.
- Împușc-o. - A luat micul dejun.
Împușc-o, te rog.
Așteaptă puțin.
Doamne, împușc-o!
Cât de aproape o lăsai să vină?
Voia să vadă dacă fugi. Așa decid ele.
- Ca mulți dintre noi. - Aproape că i-am fost prânz.
- Nu e vina ei. E leoaică. - Nu e nici vina mea.
Costumul ăla nu se poartă cu armă?
Este pe șa.
Mai bine păstreaz-o cu tine. Calul nu e un trăgător bun.
Pentru Berkeley. Ți-a adus daruri.
Ne-am oprit acasă, apoi am venit să te caut.
Ești așa de drăguț!
Erai în drum. Mergem la Magadi să luăm niște fildeș.
Cel puțin am ceva bun să vă ofer.
Ai de gând să-i spui lui Berkeley ce nesăbuită am fost?
O leoaică a fost puțin interesată de ea.
Puțin, dar nu destul să muște.
Poți să-ți asumi un risc, dacă nimeni nu este în pericol.
Nu-i așa?
Aș spune că e mai mult ce ai spune tu.
- Mulțumesc. - Pentru puțin.
- Unde e Blix? - La vânătoare.
- A plecat de mult? - Da.
Atunci ai nevoie de conversație. Rămânem la cină?
Putem folosi sacourile lui Blix.
- Are vreo importanță ce spun? - Nu, dar te ascultăm oricum.
- Mi-ar plăcea să rămâneți. - Bine.
Nu știu. Cânți?
Niciodată.
- Poți spune o poveste? - Mă pricep foarte bine la spus povești.
Sunt convins.
Ce s-a întâmplat cu vacile pentru lăptărie?
Ne-am răzgândit. O să cultivăm cafea.
- E cam riscant la altitudinea asta. - Am auzit.
- Se pare că nu te-a deranjat. - Cred că nu au încercat încă.
De fiecare dată când nu sunt atentă, sunt buruieni peste tot.
O să fie buruieni.
- Omul tău... - Kanuthia.
- Nu e Kikuyu? - Nu.
Să-i dau să mănânce?
Nu face nimic pentru el, baroană.
E adevărat. Somalezii sunt singurii care cunosc caii.
Și nu beau, nu iau dobândă și nu umblă după nevestele altora.
A trebuit să merg în oraș.
Știați că în literatură nu e nici un poem închinat tălpii?
Sunt buze, ochi, mâini, față, păr, sâni...
picioare, brațe, chiar genunchi, dar nimic pentru biata talpă.
De ce crezi?
Presupun că sunt priorități. Te-ai gândit să scrii un poem?
Problema e că nu rimează cu nimic.
- Sapă. - Nu e substantiv.
Nu contează.
"A venit și a pus o talpă la ferma la care sapă"
Acum ar trebui să ascultăm o poveste.
Când spun o poveste nepoatelor mele...
una din ele îmi dă întotdeauna prima propoziție.
- Orice? - Absolut orice.
A fost odată un chinez rătăcitor pe nume Cheng Huan...
care locuia în Limehouse...
și o fată pe nume Shirley.
Care vorbea o chineză perfectă...
pe care o învățase de la părinții ei misionari.
Cheng Huan trăia singur într-o cameră de pe strada Formosa...
deasupra lui Blue Lantern.
Stătea la fereastră...
și în săraca lui inimă...
auzea ecouri stranii de la el din țară...
I-au găsit acolo a doua zi dimineață, în camera lor de deasupra lui Blue Lantern.
Copilul mort și tiranul războinic...
cu darul lui Cheng Huan în jurul gâtului.
Ai fost în locurile acelea?
Am fost un călător imaginar.
- Până acum. - Da.
Nu era Anglia? Scuză-mă, Danemarca?
Îmi plac lucrurile mele.
Și când ai călătorit cu mintea înainte...
ai luat bagaje multe?
Un călător imaginar nu trebuie să doarmă sau să mănânce...
sau să aibă oaspeți.
Ai dreptate.
Oricum, nu ești mulțumit că am adus cristalurile și porțelanurile?
Și poveștile tale.
Eroii cuceritori vin
Sunați trompetele Bateți tobele
- Dar vreau să vii des. - Mi-ar plăcea foarte mult.
- Promite-mi că vei veni curând. - Promit.
La revedere.
Mi-ai salvat viața?
Nu, leoaica a făcut-o. A plecat.
Atunci, nu-ți sunt datoare.
Dar eu sunt.
Aici, ne plătim povestitorii.
E foarte frumos.
Dar poveștile mele sunt gratuite, iar darul tău e prețios.
Scrie-le cândva.
La revedere, Finch Hatton.
N-ai vrea să-mi spui Denys?
Ce faci?
Vreau să vii acasă.
N-am vorbit niciodată de copii.
Te-ai...
Dar tu?
Da.
Nu te deranjează?
Kikuyu ăștia vor să fie bolnavi acum.
Dumnezeule!
Piciorul tău e și mai rău.
Ar trebui să mergi la spital.
Piciorul ăsta poate e nesăbuit. Poate nu vrea să meargă la spital.
Piciorul ăsta face ce vrea.
Dar cred că ești înțelept, dacă îl duci la spital.
Și aș vrea ca un om așa de înțelept să lucreze în casa mea...
pe bani.
Câți bani ar câștiga un om așa de înțelept?
Mai mulți decât câștigă păzind caprele.
O să vorbesc cu piciorul ăsta.
- Dar raidurile aeriene? - Liniște! Pe rând.
E război în Europa. Va ajunge vreodată și aici?
Colonia germană e la 300 km în sud. Generalul Von Lettow e acolo.
Să nu așteptăm până ajunge aici.
Îi atacăm?
E războiul nostru. Nu trebuie să participi.
Trebuie să strâng recoltele. Cât o să dureze războiul?
Trebuie să stăm și să plecăm, după caz.
Ei n-au să lupte dacă noi nu luptăm.
Putem înarma tribul Masai și-i putem trimite în sud.
Vrei să aduni armele de la Masai după ce se termină războiul?
Dar femeile și copiii? Îi aducem în oraș?
Ne ocupăm de asta la momentul oportun.
Vor folosi trupe de africani?
Bănuiesc că da, dar nu Masai!
Berkeley, ce zici de somalezi?
Sunt foarte buni spioni. Acoperim regiunea până la graniță.
Strângem informații pentru trupele britanice.
Ce-i cu războiul ăsta? Ai vreo idee?
- Nu prea. - Atunci de ce vrei să participi?
Nu ne privește.
Au făcut acorduri de care nu știm nimic.
Victoria și împăratul erau rude, ce naiba.
Au împărțit Africa între ei. Știi de ce există granițe?
Ea avea doi munți și el avea unul.
Așa că ea i-a dat Kilimanjaro.
E un conflict prostesc între două țări răsfățate.
Cu cât ne punem pe treabă mai curând, cu atât terminăm mai repede.
S-ar putea termina.
Dar nu o vom lua de unde ne-am oprit.
Nu trebuie să mergi! Vrei să mergi!
Trebuie să trăim aici.
- Nu te vor. - Nu știu pe cine sprijinim.
Nu mă înnebunesc după imperiul lor. Te-ar putea împușca pentru el.
Probabil i-aș simți gustul.
Ferma o să meargă de la sine și îl ai pe Belknap.
Ferma n-o să meargă de la sine.
Nu asta e important.
Nu m-am așteptat să-mi placi așa de mult.
N-ai să te îndrăgostești, nu-i așa?
Nu de cineva care e mereu plecat.
Dacă ai nevoie de mine, trimite un mesager la Delamere.
Acolo am să fiu.
- Nu e un sărut grozav de bun rămas. - Sărut mai bine la revedere.
Sentimentul de bun rămas e ciudat.
E un fel de invidie.
Bărbații pleacă să-și încerce curajul.
Iar femeilor le e pusă la încercare răbdarea...
de a fi singure...
poate cât de bine pot îndura singurătatea.
Dar știusem dintotdeauna asta.
Nu mi-a trebuit un război.
Mi-am luat rămas bun de la Bror.
Denys a plecat fără nici un cuvânt, așa se cuvenea.
Bună, casă!
M-am gândit că ai nevoie de niște carne.
Ai vești?
Nimic nou. Nu se dau prea multe lupte. Dar bântuie febra.
Cred că am timp de un ceai.
Ești de partea germanilor?
Te-au trimis să mă întrebi asta?
- Am avut o confruntare în oraș. - Din cauza englezei mele stricate.
Și de partea cui ești?
De partea ta.
Vor să mă trimită acasă la școală. Mama spune că o iau razna.
- Voiam să-ți cer părerea. - Părerea mea?
Ai călătorit mult.
Într-o zi, aș vrea să-mi administrez afacerile, așa cum faci tu.
- Asta fac? - Se pare că nu ai nevoie de noi prea mult.
Pot să te întreb ceva?
Nu știu prea multe despre bărbați.
Aș vrea să le plac, dar...
aș vrea să fiu și singură.
Ar trebui să vreau să fiu aleasă, nu?
Am cartea asta...
dar cum știi când să faci ceea ce vor ei să faci...
și când să nu faci?
Cred că ar trebui să-mi spui Karen.
Au nevoie de parafină și conserve. Pentru 300 de persoane.
Vrea să trimiți un alb cu căruța.
E sănătos?
Bănuiesc. Destul de sănătos ca să trimită un mesaj.
Și unde ar vrea soțul meu să trimit căruța?
E cu Delamere pe graniță, lângă lacul Natron.
- Firește că e confidențial. - N-am să uit.
Îmi pare rău, am vrut să spun...
n-ar trebui discutat despre asta în Nairobi.
Trebuie să vă ducem în oraș. Nu vă putem proteja aici.
Cum adică în oraș?
Cum bărbații au plecat, ne e teamă de băștinași.
Avem ordine. Femeile și copiii merg în oraș.
- E o internare în lagăr, locotenente. - Femeile și copiii.
E o singură categorie sau sunt două?
Vă las să vă adunați lucrurile.
Voi trimite o escortă joi.
Și sunt căpitan.
Nu sunt plătit să lupt.
Unde e lacul Natron.
E în sud. În sălbăticie. Nu e un loc pentru albi.
Ar fi trebuit să traversăm râul Sand astăzi.
Poate că m-am rătăcit.
Dumnezeu e mare.
- Ce naiba faci aici? - Sunt în drum spre Delamere.
- E ridicol. Nu trimitem femeile la război. - Eu am să merg.
Nu avem timp pentru asta. Nu știi unde te afli.
- Știu acum. - Și ai să te rătăcești din nou.
Merg mai departe.
- Vorbește cu ea, te rog. - Nu.
S-ar putea să fie rănită sau mai rău.
Cred că știe asta.
Așa e, am încercat.
Ține.
Găsește un punct pe orizont dimineața și îndreaptă-te spre el.
Sud-sud-vest.
Cam trei zile.
Înțeleg.
Și nu-ți face griji, n-o să ni se întâmple nimic.
- Ce este? - Sunt Masai.
Ismail, unde-mi este carabina?
Pleacă!
Msabu sângerează. Nu mai are bivolul.
Leul ăsta e înfometat.
Nu are bivolul ăsta.
Căruța asta e grea. Nu mai are bivol.
Dumnezeu e fericit. Se joacă cu noi.
Spune-i lui Blix că a venit soția lui.
Bună, Karen.
Bună, D. Bună, Bror.
Ți-am adus câte ceva.
Ți-ai schimbat coafura.
- Ai nevoie de provizii... - Am spus să trimiți pe cineva.
Ai avut noroc că ai ajuns aici. E o nebunie.
Dar am ajuns.
Și mi-a plăcut.
Când vii acasă?
Nu încă.
N-ai să mă ajuți deloc la fermă?
Te-aș putea forța. Ți-aș putea reține din bani.
Nu vânez decât ca profesionist.
Aș face-o oricum.
Nu este așa cum ne-am imaginat...
nu-i așa?
Dar îmi place că ești cinstit.
Și tu îmi placi.
Foarte mult.
Am avut o busolă de la Denys.
"Să mă ghideze", a spus el.
Dar mai târziu am înțeles...
că am trăit vieți diferite.
Poate că știa ceea ce eu nu știam...
că Pământul este rotund...
ca să nu știm ce ne așteaptă la capătul drumului.
Ai sifilis.
Nu se poate.
Soțul tău nu e bolnav?
Nu.
Nu era ultima oară când l-am văzut.
Acum trei luni.
Este pe graniță cu Delamere. Ar fi venit acasă.
Cazurile astea variază.
S-ar putea să aibă o formă ușoară.
Dar tu ești foarte bolnavă.
El este singura posibilitate?
Da.
Trebuie să te întorci acasă ca să te tratezi.
Tratamentul e dificil, dar au un medicament, Salvarsan.
Arsenic.
Și dacă nu mă vindec, am să înnebunesc, nu?
Trebuie să pleci curând.
Trebuie să-l consult pe soțul tău.
O să-i trimit vorbă.
Astea sunt pentru febră până ajungi acasă.
- Și care sunt șansele să mă vindec? - Mi-e teamă că 50 %.
Nu e ceea ce credeam că o să mi se întâmple.
- Muthaiga? - Ce?
Scrisorile dv.
Scuză-mă.
Am auzit că ai ajuns. Aș fi plătit bani să le văd fețele.
Bună.
Bei ceva cu noi?
Nu pot. Cum se face că ești acasă?
L-am adus pe Berkeley.
- A fost rănit? - Nu, are febră.
Mai mult decât de obicei, dar rezistă cât timp are gin.
Dar tu? Cum se desfășoară luptele?
Nu câștigăm. Se pare că o să dureze.
- Încă mai am busola ta. - Păstreaz-o.
O meriți.
În plus, nu-mi place să știu întotdeauna unde merg.
Nu te mai rețin.
- Te simți bine? - Da.
Ai grijă de tine.
- Am rămas în urmă cu o poveste, două. - Da.
- Când mă întorc. - De unde?
De fapt, când te întorci.
- Credeam că e malarie. - Nu e.
S-ar putea să fii sănătos, dar trebuie să consulți un doctor.
Și celelalte, oricine ar fi, sper s-o fi luat.
E numai vina mea.
Vreau să vin cu tine.
Cineva trebuie să stea aici, fabrica trebuie terminată.
- Poți să te ocupi de asta? - Nu-i prea mult.
Îmi pare rău.
Unde e memsahib?
Trebuie să vină în curând.
Mai târziu, în ziua aceea, am plecat la Mombasa...
și mi-am continuat călătoria spre Danemarca.
Călătoria a fost mai lungă acum.
Războiul a continuat.
Eu am purtat războiul meu.
Arsenicul era aliatul meu împotriva unui inamic nevăzut.
Am stat în camera unde m-am născut...
la Rungstedlund...
și am încercat să-mi amintesc culorile Africii.
Era numai medicamentul...
și plimbările cu mama pe o plajă pustie...
și camera asta din casa mamei.
Danemarca e un străin pentru mine...
și eu pentru ea.
Dar am reușit să cunosc casa mamei din nou.
Și am știut că mă pot întoarce acolo, bolnavă sau sănătoasă...
sau nebună, într-o zi.
Și așa am făcut...
după Tsavo.
Aproape toți au acum.
- Gătesc acum. - Am auzit.
Te simți bine?
Sunt destul de bine.
Atunci și eu sunt destul de bine.
Ce ai să faci?
M-am gândit să plec la vânătoare. Într-un safari.
Se spune că, după război, va fi o afacere profitabilă.
N-ai vrea să fii profesor?
Aș vrea ca acești Kikuyu să aibă o școală.
Trebuie să lupți pentru asta.
Te simți bine?
Ei spun că m-am vindecat.
Nu pot avea copii.
Te-ai gândit la noi doi?
Desigur.
Belknap spune că va înflori cafeaua după ploile viitoare.
Atunci va trebui să te gândești pe cine vei angaja pentru cules...
și cum vei transporta cafeaua.
TRĂIASCĂ REGELE ȘI REGINA
- Unde e Berkeley? - Trebuie să fie aici.
Cine a câștigat meciul?
Ai o poveste pentru mine?
Finch Hatton.
Am fost retrogradat. Eram Denys ultima oară.
Vrei niște șampanie?
- Se spune că te-ai dus acasă. - Da.
- Unde e Berkeley? - Îmi pare bine că te văd.
Încă mai are febră. O să fie bine. Cine sunt ăștia?
Bror spune că vom fi o colonie în curând.
Vor să se liniștească lucrurile.
Au o loterie. "Cumperi un bilet, câștigi o fermă în Africa."
Chiar ai crezut că o să fie ca înainte?
Am crezut că s-ar putea.
- Unde e Kanuthia. - A murit.
Ce mai faci? Bei ceva cu noi?
- E timpul să mă culc. - Altă dată atunci?
Crăciun fericit!
Crăciun?
Așa e.
Șeful ăsta spune copiii mai înalți de atât...
nu trebuie să învețe să citească.
Spune-i că toți copiii trebuie să meargă la școală.
Nu, el este șef. Tu nu ești șef.
E absurd.
Nu e bine ca oamenii înalți să știe mai mult decât șeful ăsta.
Când copiii ăștia sunt înalți, șeful ăsta poate fi mort.
LA MULȚI ANI - 1919
Bror, da. Dar Denys închiriat la turiști, nu cred.
Nu face comerț cu altceva și nu am avut de ales.
Guvernul a interzis negoțul cu fildeș.
- Ce ai să faci atunci? - Mă voi concentra asupra fermei.
Bună, gazdă!
Cum se face că ești acasă?
Am terminat. Nu am învățat nimic, dar sunt teribil de curată.
O să vin să te văd. Păstrează-mi un dans, Berkeley.
Ce tâmpenie mai e și asta cu școala?
Am găsit un tânăr misionar.
Mi-a promis că îi va învăța alfabetul întâi și apoi despre Dumnezeu.
Tuciuriii nici nu-și pot număra caprele.
Oricum nu e treaba ta!
Cine naiba ești tu?
Îmi acorzi un dans?
Cred că ar trebui să-ți cer scuze.
Ațâți spiritele.
Când au spus că vor să citească, cum au formulat-o exact?
Că le place Dickens?
- Nu crezi că trebuie să învețe să citească? - Cred că tu i-ai întrebat.
Tu ai vrut să înveți când erai copil?
Cum le-ar putea dăuna poveștile?
Ei au poveștile lor, dar nu scrise.
De ce i-ai păstra ignoranți?
Nu sunt ignoranți.
Dar nu cred că ar trebui să-i transformăm în micuți englezi.
- Ai vrea să schimbi lumea, nu? - În bine, sper.
Vreau ca Kikuyu ai mei să știe să citească.
Kikuyu ai mei. Ferma mea. Porțelanurile mele.
- E cam multă proprietate, nu? - Am plătit pentru tot ce am.
Și ce ai exact?
Nu suntem proprietari, suntem doar trecători.
Viața e așa de simplă pentru tine?
Poate cer mai puțin de la ea decât tine.
Nu cred asta deloc.
La mulți ani!
- La mulți ani! - Și ție la fel.
Cineva și-a lăsat lenjeria de corp în spate.
Vreau să-ți găsești o cameră în oraș.
Ești sigură?
Mănâncă.
El mănâncă.
Elefant.
Dă-mi de lucru.
E pace, unde e prosperitatea?
De ce coboară prețurile acum, pentru că nu mai omoară pe nimeni?
Și ceaiul e la fel de rău.
Trebuie să-i lovească mereu așa?
În sfârșit, au inventat o mașinărie utilă. Ascultă.
E pentru tine.
- Nu pot accepta. - De ce?
Bror s-a mutat în oraș.
Bănuiesc că o problemă personală.
Te-ai gândit să rămâi peste noapte?
Nu pot, mulțumesc. Trebuie să merg la Mara.
Organizez un safari și trebuie să găsesc o tabără.
Nu.
E un ținut ce merită văzut. N-o să mai dureze mult.
Ți-ai irosi timpul cu mine.
Ce-ar fi să-ți împachetezi lucrurile?
Dacă mă placi cât de cât...
nu-mi cere să fac asta.
Ce obișnuiești să spui?
La o parte?
Asta e? La o parte?
E o expresie grozavă.
Întoarce manivela din nou.
Aproape. Întoarce-o din nou.
Încă o dată.
Foarte bine. Putem pleca.
Nu știu care e baza științifică, dar știu că poți vedea mai departe...
în noaptea africană decât oriunde altundeva.
Și stelele sunt mai strălucitoare.
E vorba de corturi.
Când sunt cu Kanuthia...
Când eram cu el, nu le foloseam.
Îmi aduc aminte de el.
- Era ceva... - Masai.
Era jumătate Masai, de asta îți amintești.
Sunt unici.
Noi credem că o să-i îmblânzim, dar nu vom reuși.
Dacă îi arunci în închisoare, mor.
De ce?
Pentru că trăiesc în prezent. Nu se gândesc la viitor.
Nu pot înțelege că într-o zi vor fi liberi.
Cred că vor sta acolo mereu, deci mor.
Sunt singurii de aici cărora nu le pasă de noi...
și ăsta le va fi sfârșitul.
Ce aveați de discutat voi doi?
Nimic.
Deci știai că o să vin.
Mâine dimineață ne sculăm devreme. Ar trebui să te culci.
- Ce se întâmplă mâine? - N-am nici o idee.
Noapte bună.
- Ai crede că vor fugi. - Tu nu ai fugit.
Gândește-te doar. Nici un sunet fabricat de om, apoi Mozart.
Ai clienți deja?
Peste o săptămână. Un belgian cu fiicele sale.
Scrisoarea lui spune: "Dorim trei din fiecare."
Va fi o călătorie interesantă.
Voi fi plecat o lună sau o oră și jumătate.
De ce faci asta?
Nu știu să cos.
Știi din ce sunt făcute? Din pânză.
- Unde va ateriza? - Important e să n-o facă.
Trebuie să fie extraordinar.
Așa mi-am imaginat America.
- Ai fost în America? - Nu, dar tatăl meu a fost acolo...
și mereu îmi spunea povești când eram mică.
Sunteți încă apropiați?
A murit. S-a sinucis când aveam 10 ani.
Cred că pot să te ajut.
"A râs mult și tare, și tot timpul"
"Ochii i se plimbau de colo-colo"
"Ha! Ha!" cită el, "văd limpede"
"Că diavolul știe să vâslească"
"Adio, adio!"
- Sari peste versuri. - Sar peste pasajele plictisitoare.
"Adio, adio! Dar îți spun Ție invitatului la nuntă!"
Lasă capul pe spate.
"Cel ce iubește bine, se roagă bine
"Om, pasăre și animal"
E mai bine acum.
Ar fi așa de diferit...
să iei turiști în safari?
Nu pentru animale. Poate pentru animale.
- Preferi animalele oamenilor? - Uneori.
Nu fac nimic cu jumătate de inimă.
Totul e pentru prima dată.
Vânătoarea, munca, împerecherea.
Numai omul nu o face bine. Numai omul se satură s-o facă.
Cine spune: "Vezi. Știu ce simți pentru mine..."
"și tu știi ce simt pentru tine."
"Ne înțelegem unul pe celălalt, hai să ne întindem și s-o facem"
De ce sunt aici?
Fiindcă am vrut să vezi toate astea.
Am vrut să ți le arăt.
Am crezut că ai să înțelegi.
- Te gândești mult la moarte? - Mă gândesc că îmbătrânesc.
Ar fi ca atunci când locuiești cu un bătrân pretențios și morocănos.
Ești un bătrân pretențios și morocănos.
Am avut sifilis.
De aceea m-am dus acasă.
Știu.
Se pare că sunt imun. Am avut doar pojar odată.
Ei spun că pot avea o viață normală acum.
Nu însă copii.
Deci școala.
Ferma, e tot ce am acum.
Nu.
Vom avea nevoie de carne pentru tabără mâine.
Te trezesc în zori.
Noapte bună.
Am putea vâna o gazelă, două.
Dar vom trece prin ținutul bivolilor din nou. Devin îndrăzneți când ești pe jos.
Cina. Bun ca mărime, dar...
Leu.
Ai grijă, vântul e în spatele nostru.
Mergi înapoi. Încet.
Dacă atacă, întinde-te la pământ și lasă-l în grija mea.
La pământ!
Încarcă din nou!
Luăm cina în curând?
Îmi pare bine că ai venit.
Pentru fecioarele cu buze trandafirii.
Era o tânără din Danemarca...
care a cumpărat un bilet pe un vapor cu destinația Suez.
A fost o furtună...
în largul Marocului...
și a fost purtată de valuri pe un țărm.
Pe un țărm alb.
Pe un țărm așa de alb...
Aș vrea s-o fac și eu.
O să doară?
Orice ai spune acum...
am să cred.
Trebuie să știu cum să mă gândesc la asta.
De ce?
Supă limpede, lăptucă nouă...
pui, numai pieptul.
Sper că aprobi meniul.
- Cine vine? - Bwana Cole vine.
O să mă gândesc la Bwana Cole.
Acum chiar am dat de belea.
- Crezi că ar trebui să voteze? - Nu, mai rău.
Denys?
Adu-l pe Kamante.
Nu ascultă deloc.
Ăsta arată a pui?
Aici nu e pui, aici e pește.
Pleacă.
Ce crezi?
Cred că e destul de bun, nu-i așa?
Ai grijă.
Când vechii cartografi ajungeau la capătul lumii...
obișnuiau să scrie: "De aici încolo, sunt dragoni"
Acolo sunt eu?
Îi place să facă daruri...
dar nu la Crăciun.
Nici nu a spus când mai vine.
Dacă mai vine.
Ai divorța?
Atunci n-aș avea pe nimeni.
Bărbații care nu au vânat elani în Alaska, urși în America...
tigri în India, sunt toți pe mare și se îndreaptă spre aceste locuri.
Berkeley va deveni fermier. Ai putea s-o faci și tu.
Nu, mulțumesc.
Dar trebuie să-i faci o vizită. Nu arăta prea bine.
Rămâi?
O zi sau două.
- Te deranjează? - Nu.
N-ai nevoie de doi vânători în safari.
Atunci ocupă-te de publicitate. Vorbește cu clienții, fă aprovizionarea.
- Apoi e corespondența. - Nu știu dacă mă pricep la asta.
Trebuie să faci ceva.
Nu trebuie. Urina mea s-a înnegrit.
Trebuie să mergi la spital ca să te tratezi cum trebuie.
Sunt tratat cum trebuie.
Durează de câțiva ani.
Cred că mă iubește.
De ce nu mi-ai spus?
Bănuiesc că am crezut...
că nu te cunosc așa de bine.
Sunt bani în contul comercial. Aș vrea ca partea mea să-i revină lui Mariammo.
Ascultă, Berkeley.
George Martin a făcut complicații acum cinci ani.
Poți să iei pușca cu calibrul 12 care îți place.
Trăgaciul are puțin...
Și las-o pe Karen să încerce Rigby-ul. Ar fi potrivită pentru ea.
Vrei să te duc acasă?
Cred că sunt acasă.
"F"
"G"
"G" de la girafă.
Ai împachetat?
Da.
- Cum a fost în oraș? - Aglomerat.
Mă gândeam.
Datorită timpului petrecut în safari, nu folosesc prea mult camera de la club.
Nu știu cât de bun aș fi la asta...
dar ce-ar fi dacă aș păstra câteva lucruri la tine?
Să vii și să pleci de la casa mea?
Dacă nu te deranjează.
Când zeii vor să te pedepsească, îți îndeplinesc dorințele.
Berkeley e pe moarte.
- Ce spui? - Malarie cu complicații.
Dumnezeule!
- Mă duc să-l văd. - N-ar vrea să te vadă acolo.
De ce?
E o femeie cu el. E somaleză.
Este cu el de mult timp.
Nu mi-ai spus niciodată asta.
Nu am știut.
"... cu fiecare dintre noi, acum și pururea" Amin.
E ciudat că Denys nu a venit.
Cred că îi aduce omagiu lui Berkeley singur.
În zilele și orele când Denys era acasă...
nu vorbeam despre nimic obișnuit.
Nu discutam despre necazurile de la fermă...
despre chitanțele scadente și recolta proastă...
sau despre necazurile lui...
ceea ce știa că se petrece cu Africa.
Sau orice lucru minor și real.
Trăiam izolați...
departe de orice.
Inventam povești când era plecat.
Seara, se relaxa...
împrăștiind perne în fața focului ca pe o canapea...
iar eu stând cu picioarele încrucișate ca Șeherezada...
asculta fascinat o poveste lungă...
de la început până la sfârșit.
- De unde l-ai luat? - De la Mombasa.
Urcă.
- Când ai învățat să zbori? - Ieri.
Nu te mișca.
Vreau să mă mișc.
Bună, Denys.
Pot să vorbesc cu tine?
Nici eu nu am bani.
Nu aș cere, dar bacșișurile au fost cam mici.
- Ești bine? - Dacă am o recoltă rezonabilă.
Aș putea să-l împușc.
Aș vrea așa de mult să te sărut.
E mai deștept decât mine. S-ar putea să fie bine.
Succes.
- Ar fi trebuit să ceri permisiunea. - Am cerut-o.
Și ea a spus da.
Dacă o să fiu mâncată de un animal, îngroapă-mă aici, te rog.
Ce a mai rămas.
Acolo pe vârful dealului.
- Când pleci? - Mâine.
Nu-ți pasă că sunt soția altui bărbat?
E important pentru mine că ai încercat mult.
La ce oră mâine?
La revedere din nou.
- Câte hectare sunt cultivate? - 200.
- Restul e teren necultivat? - Tribul Kikuyu locuiește acolo.
- De ce nu-i muți de acolo? - Pentru că acolo trăiesc.
Dacă nu plătești împrumutul, îți luăm pământul.
- Mai avem un an. - Dumnezeu e mare.
Percepe 3 %.
Șeful ăsta spune: "Copiii înalți pot veni la școală acum"
Spune-i șefului Kinanjui că cititul este foarte prețios.
Copiii lui își vor aduce aminte de el.
Șeful ăsta spune:
"Englezii știu să citească și la ce le-a servit?"
Spurway al domnișoarei Felicity. Nici o greșeală.
- E remarcabilă, Felicity asta. - Într-adevăr.
Următorul concurent: Dl. John Sutton pe Castano.
- Ce mai faci? - Cred că îmbătrânesc.
Tu nu.
Cum merge vânătoarea?
Supraviețuiesc. Unde e Denys?
În Uganda. Cu un potentat.
Poate ai vrea să ne despărțim.
Are bani? Firește că are bani.
E important pentru tine, Bror?
Bănuiesc.
Va trebui să te acuz de ceva...
sau credeai că o să fie invers?
Dă-i drumul. Orice ar fi, sunt vinovat.
Mulțumesc.
Cum reușești? Să păstrezi prietenia?
Am început ca prieteni.
O să mă bucur pentru tine, dacă pot.
Îmi amintesc foarte bine.
Când pleci în safari...
ești vreodată cu altcineva?
Aș fi cu tine dacă aș vrea să fiu cu cineva.
- Te simți vreodată singur? - Uneori.
Te întrebi vreodată dacă mă simt singură?
Nu.
Te gândești vreodată la mine?
Deseori.
Dar nu destul ca să te întorci.
Mă întorc întotdeauna. Ce este?
Nimic.
Bror mi-a cerut să ne despărțim.
Vrea să se căsătorească cu altcineva.
M-am gândit că am putea face asta într-o zi.
Te referi la divorț?
Cum ar schimba o nuntă situația?
Aș avea pe cineva numai al meu.
Nu ai avea.
Ce ai împotriva căsătoriei?
- Ai admirat vreodată un mariaj? - Da. Multe.
De exemplu, familia Belfield.
A trimis-o acasă în timpul ploilor din 1910.
Nu i-a spus că s-au terminat până în 1913.
Nu e glumă. Oamenii se căsătoresc. Nu e revoluționar.
Unele animale sunt perechi pe viață.
Gâștele.
Folosești animalele pentru argumentele tale, dar nu mă lași să le folosesc și eu.
Aș vrea să am o pereche pe viață.
În fiecare zi.
Aș vrea ca cineva să mă ceară măcar o dată.
Îmi promiți că o vei face dacă promit să spun nu?
Să am încredere în tine?
Când pleci...
nu te duci mereu la vânătoare, nu?
Nu.
Vrei doar să fii departe.
Nu vreau să te doară.
Mă doare.
Sunt cu tine pentru că vreau să fiu cu tine.
Nu vreau să trăiesc ideea altcuiva de a trăi.
Nu-mi cere să fac asta.
Nu vreau să mă trezesc într-o zi că sunt la capătul vieții altcuiva.
Plătesc pentru a mea. Să fiu uneori singur...
să mor singur dacă trebuie. Cred că e corect.
Nu prea. Vrei să plătesc și eu pentru ea.
Ai de ales, și nu vrei să faci același lucru pentru mine.
Nu voi fi mai aproape de tine...
și nu te voi iubi mai mult pentru o bucată de hârtie.
Vezi dacă poți să o îndiguiești.
Las-o să curgă.
Apa asta trăiește la Mombasa oricum.
Am zburat până la Narok.
Poți să vezi urmele roților camioanelor.
- Serengeti era încă bun. - Ți-ar lua o săptămână până acolo.
Și Samburu e încă bun.
Unde e Belknap? Nu l-am văzut.
Trebuie să fie în America acum.
L-am lăsat să plece.
A trebuit s-o fac.
Dar nu vrei să vorbim despre fermă, nu?
- Ai niște nasturi? - Pentru ce?
- Ca să-ți aranjez cămășile? - Nu face asta.
Nu trebuie s-o faci.
Poate am să încerc Samburu poimâine.
De-abia te-ai întors.
Felicity m-a rugat să vină cu mine...
aproape că am spus nu, pentru că m-am gândit că nu ți-ar plăcea.
- Nu e nici un motiv să nu vină. - Ba da, este. Nu mi-ar plăcea.
Vrei să vină?
- Vreau lucruri care nu contează. - Spune-i că nu, fă-o pentru mine.
Și apoi ce ar mai fi?
E libertatea ta mai importantă decât mine?
Nu este. Și nu m-am amestecat în libertatea ta.
Nu trebuie să am nevoie de tine sau să depind de tine...
sau să mă aștept la ceva de la tine! Sunt liberă să plec!
- Am nevoie de tine. - N-ai nevoie de mine.
Dacă mor, mori și tu? N-ai nevoie de mine.
Confuzi a avea nevoie cu a dori. Ca întotdeauna.
În lumea ta, n-ar fi dragoste deloc.
Sau cea pe care nu trebuie s-o dovedești!
- Atunci ai trăi în lună. - Pentru că nu fac ceea ce vrei?
Presupui că trebuie să procedăm într-un anumit fel?
Crezi că-mi place Felicity? Crezi că o să am o aventură cu ea?
- Nu. - Atunci discuția asta n-are nici un rost.
Dacă nu e așa de importantă, de ce nu renunți la ea?
Am învățat un lucru pe care tu nu l-ai învățat.
Merită să ai unele lucruri...
dar trebuie să plătești pentru ele, și vreau să fiu unul din ele.
Nu pot să accept.
N-ai nici o idee ce efect au vorbele astea asupra mea.
Credeam că nu vrei nimic cu adevărat...
dar m-am înșelat, nu-i așa?
Vrei să ai totul.
Mă duc la Samburu și poate că ea va veni sau nu.
Atunci vei locui în altă parte.
Bine.
E vreun prinț acolo, înăuntru?
Cred că ar fi bine să vă treziți.
Ar fi bine să vă treziți. Cred că vine Dumnezeu.
S-a dus totul.
- Cum a început? - Cred că e mâna lui Dumnezeu.
Mi-a dat cea mai bună recoltă, apoi și-a amintit.
- Asigurare? - E pentru pesimiști.
- Unde e Denys? - Cine știe?
Nu contează. Baroana n-are nici un ban.
S-a terminat.
Trebuie să găsesc niște pământ pentru Kikuyu înainte de a pleca.
Ai avut destule necazuri.
Doar o bucățică, undeva, să poată trăi împreună.
Nu mai avem cafea, dar îți pot oferi un ceai.
Nu există o porțiune de teren arabil ca asta în afara rezervației.
Și dacă ar fi, nu am da-o băștinașilor.
Din moment ce e al lor...
Aparține Coroanei. Ceea ce vrei este imposibil.
Ca întotdeauna. Cu cine aș putea vorbi?
Mi-e teamă că ai vorbit cu toți.
Avem un guvernator nou, nu?
Sir Joseph. Nu a venit încă.
Dar am auzit că va veni curând.
Încă mă mai inviți la anumite evenimente.
- Căpitanul Jacques Llewllyn. - La ordinele dumneavoastră, sir.
Judecătorul Hugh Chomondeley, Lordul Delamere.
- La dispoziția dumneavoastră. - Lady Delamere.
- D-le comisar. - Baroană.
Baroana Von Blixen.
Îmi pare rău că Kenya te va pierde.
- Ați auzit de necazurile mele? - Da, îmi pare rău.
Știți care e problema mea acum?
- Pământul ăsta pe care îl vrei de la noi... - O să mă ajutați?
E destul de dificil.
Ridicați-vă, baroană, vă rog.
Kenya e o țară dificilă pentru femei.
Deci e vorba de un fel de cavalerism aici.
Sunteți o persoană importantă și nu mă pot adresa altcuiva.
Să discutăm despre asta cum se cuvine.
Nu trebuie să vă jenați. Am pierdut totul.
- Mă costă foarte puțin să vă rog. - Așteaptă.
Acordați-i un moment, vă rog.
Pământul acesta a fost al lor.
Noi l-am luat și acum nu au unde să se ducă.
O să văd. Vom face tot posibilul.
Îmi dați cuvântul dumneavoastră?
Ți-l dau pe al meu.
Mulțumesc.
Sper să fiți fericită aici. Eu am fost.
Îmi pare rău că nu ne vom cunoaște.
Nu am auzit decât când am ajuns la graniță.
Se pare că fac orice ca să-ți atrag atenția.
Aproape că ți-am împachetat lucrurile.
Biata mea familie.
Aproape că i-am dus la faliment, acum trebuie să le cer mai mulți bani.
Permite-mi să te ajut.
Atunci m-ai păstra?
Aș vrea să o merit într-un fel.
Ce ai să faci?
După ce vând vechiturile, plec.
Vineri spre Mombasa, apoi iau vaporul spre Danemarca.
Mulțumesc, Denys.
Trebuie să-i pregătești de plecare înaintea ploilor.
E pământ bun, destul pentru toți, dar nu trebuie să se lupte pentru el...
sau să intre în conflict cu autoritățile, ai înțeles?
- Altfel, îl vor pierde. - Da.
Trebuie să înțeleagă că nu voi fi aici...
că să vorbesc în numele lor.
- E departe pământul ăsta? - La Dagoretti. Nu prea departe.
Și acum? Eu ce am să fac?
Vei avea ceva bani. Cred că sunt destui.
Nu e vorba de bani.
Îți amintești cum era în safari?
După-amiaza, te trimiteam să găsești un loc de înnoptat.
Și mă așteptai.
Iar tu vedeai focul și veneai în locul acesta.
Da.
Va fi la fel.
Numai că de data asta, eu voi pleca prima și te voi aștepta.
E departe unde vă duceți?
Da.
Trebuie să faceți un foc foarte mare...
ca să vă găsesc.
Du asta în fața casei.
Ai luat cina?
Da.
Ți-am împachetat lucrurile.
Mă gândeam să le trimit la club.
E bine așa?
Nu a fost o idee bună.
Cred că ar fi trebuit să fie așa tot timpul.
Nu știu. Au început să-mi placă lucrurile tale.
Și a început să-mi placă să trăiesc fără ele.
Ai stricat totul, știi?
Ce am stricat?
Singurătatea mea.
Într-adevăr?
Aș vrea să vin cu tine la Mombasa.
Pot să te duc cu avionul?
Nu pleci din nou?
Am câte ceva de făcut la Tsavo mâine, dar mă întorc vineri.
E bine așa?
Firește.
Am învățat să fac lucrul ăsta în ultimul timp.
Când totul merge prost și mă gândesc...
că nu pot merge mai departe...
încerc să fac ceva și mai rău.
Mă gândesc la noaptea petrecută pe malul râului.
Și la Berkeley.
Și la primul meu zbor cu avionul.
Ce bine era!
Și când nu mai pot suporta...
merg mai departe...
și apoi știu că pot suporta orice.
Vrei să mă ajuți?
Da.
Dansează cu mine.
Aveai dreptate. Ferma nu mi-a aparținut niciodată.
Poate că am greșit.
Aveam o fermă în Africa.
- Vineri? - Da.
Bună, Bror.
Vrei să bei ceva?
Te rog.
Denys a murit.
Avionul lui s-a prăbușit la Tsavo.
A fost un incendiu.
Vrei să te duc în oraș?
De ce te-au trimis pe tine?
Am crezut că ar trebui să vin.
Dumnezeule, ce curajos ești!
"Nu te va bate soarele ziua, nici luna noaptea."
"Domnul te va păzi de orice rău."
"Îți va păzi sufletul."
"Domnul te va păzi la plecare și la venire."
"Acum și pururi"
"Când ai câștigat cursa pentru orașul tău"
"Te-am purtat pe brațe în piața centrală"
"Tineri și bătrâni te-au aclamat"
"Și te-am adus pe umeri acasă"
"Băiat deștept, plecând devreme"
"Din câmpuri în care gloria se stinge"
"Și deși laurul crește devreme"
"Pălește mai repede decât trandafirul."
"Acum nu vei mai auzi vuietul mulțimii De flăcăi care și-au uzat onorurile"
"Alergători al căror renume i-a depășit"
"Și al căror nume a dispărut înaintea lor"
"Și în jurul capului încununat cu lauri"
"Se vor înghesui morții neputincioși"
"Și vor găsi proaspătă încă"
"O ghirlandă"
"mai scurtă decât a unei fete"
Acum ia înapoi sufletul lui Denys George Finch Hatton...
pe care l-ai împărtășit cu noi.
Ne-a adus bucurie...
și l-am iubit mult.
Nu a fost al nostru.
Nu a fost al meu.
Dacă știu un cântec despre Africa...
despre girafa...
și luna nouă africană aplecată pe spate...
despre plugurile de pe câmp...
și fețele asudate ale culegătorilor de cafea...
știe Africa un cântec despre mine?
Va fremăta aerul deasupra câmpiei...
într-o culoare pe care o purtam?
Vor inventa copiii un joc în care folosesc numele meu?
Va arunca luna plină o umbră deasupra pietrișului de pe drum...
care va semăna cu mine?
Mă vor căuta vulturii de pe dealurile Ngong?
Nu poți veni unde mă duc eu.
Nu se gătește unde te duci tu?
Nu ți-ar plăcea acolo.
Crede-mă.
Poți să-mi trimiți scrisori pe adresa asta, în Danemarca.
Când vinzi mașina, trimite un cec la Hunter & Company...
ca și orice altceva care nu-ți trebuie.
Da, doamnă.
Am fost trimis să vă întreb dacă vă putem oferi ceva de băut.
Cine anume?
Membrii.
Bine.
Whisky, te rog.
Două whisky, te rog.
Fecioare cu buze trandafirii, băieți cu pas ușor.
Noroc!
Mulțumesc.
Țin foarte mult la asta.
M-a ajutat să-mi găsesc drumul.
Mulțumesc, msabu.
Vreau să te aud spunându-mi pe nume.
Sunteți Karen.
A veni poșta astăzi...
și un prieten îmi scrie:
"Masai au raportat la comisarul districtului de la Ngong..."
"că de multe ori la răsăritul și la apusul soarelui..."
"au văzut lei pe mormântul lui Finch Hatton."
"Un leu și o leoaică au venit acolo..."
"și au stat pe mormânt mult timp."
"După ce ai plecat..."
"pământul din jurul mormântului" a format un fel de terasă.
"Cred că, de aceea, e un loc bun pentru lei."
"De acolo pot avea o panoramă a câmpiei..."
"a vitelor și vânatului."
Lui Denys i-ar plăcea.
Trebuie să-mi amintesc să-i spun asta.
KAREN BLIXEN A PUBLICAT PRIMELE POVESTIRI ÎN 1934...
SUB PSEUDONIMUL ISAK DINESEN.
NU S-A ÎNTORS NICIODATĂ ÎN AFRICA.